- Du får ikke en sykkel akkurat nå. - Men mamma... Vær så snill.
Ikke nå.
Kanskje neste år.
Kanskje neste år, sa jeg.
Stewart Macken sier at jeepen vår ser ut som en fedofil-bil.
- Hvem er Stewart Macken? - En i klassen. Han er et rumpefjes.
- Hei! - Kan jeg si "anusfjes"?
- Nei! - Det er et vitenskapelig ord.
Se opp!
- Er du uskadd? Chris, er du uskadd? - Ja.
Ikke rør deg.
Går det bra med deg?
Jeg så deg ikke. Du dukket opp fra ingensteds.
"Jeg er Chuck, den sterkeste soldaten i landet."
"Vær så snill! La meg være!" "Ti stille, svekling."
Er du ferdig? Chris?
- Den er kald. - Legg på mer ost.
- Jeg liker ikke ostepulver. - Ikke gjør det, da. Bare spis opp.
Tre...
To...
Én!
Mamma vant. Du kan reglene.
- Mamma! - Hva er det, vennen?
Skynd deg!
Chris?
Det er en til.
Du er for stor til å være redd for dem.
- Hva om den kommer inn igjen? - Det gjør hun ikke.
- Hvordan vet du at det er en jente? - Åtte ben og ingen snopp.
- Hvorfor dreper du den ikke? - Hva har hun gjort deg?
Den overtråkket intimsonen min.
"Overtrådte", og det var nok ikke med vilje.
Pappa hadde drept den for meg.
Jeg er ikke pappa.
Hvorfor flyttet vi hit uten ham?
Det er ikke så enkelt.
- Hvorfor ikke? - Det er bare ikke det.
Hvorfor? Du sa han skulle komme. Du er en løgner.
- Løgner! - Chris!
Vennen...
Chris! Vent!
Christopher!
Chris? Christopher!
Chris?
Mamma?
Aldri stikk av fra meg igjen.
Jeg er lei for det.
Jeg også.
Jeg vet at pappa gjør deg trist.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
Mamma?
Hva er det der?
Ingenting. Kom, så går vi hjem.
Jeg har en billett til karnevalet på lørdag.
- Vil du bli med? - Gjerne.
Jeg må spørre foreldrene mine, men jeg tror jeg får lov.
- Jeg henter deg i åttetiden. - Det høres bra ut.
TALENTKONKURRANSE
Vil du vise meg den?
Du bør melde deg på. Kanskje du vil få nye venner der.
Jeg vil ikke ha nye venner.
Jeg måtte også flytte som liten. Det var nifst å være på et nytt sted.
Mamma meldte meg inn i speideren, og jeg fikk mange nye venner.
Kanskje det skjer med deg hvis du melder deg på dette.
Kanskje.
Du vil finne deg til rette. Vi vil bli lykkelige her. Jeg lover.
Han hadde et ansikt som man bare ville dra til om og om igjen.
- Du har aldri slått noen. - Jeg slo Tom Drumm.
- Han som hadde snørr under nesa? - Det stemmer.
- Jeg slo ham midt på panna. - Hvorfor det?
Det er lenge siden. Samme det.
Han gikk ut av bilen og skrek at jeg hadde kjørt inn foran ham.
Man må ta eksamen for å åpne denne.
- Da er det ute med deg. - Når skal du ta eksamen?
- Jay er en evig student. - Og foreleser.
- Assisterende foreleser. - Jeg former unge sinn.
- Sarah studerte for å bli lærer. - Jeg måtte slutte etter et år.
Graviditeten førte meg til noe annet.
Jeg er glad du ble ført hit. Du er min beste ansatte.
- Hvordan går skrotsjappa? - Rob, broren din er en drittsekk.
Hva skjedde med fyren i bilen?
Han kom bort til bilen og la hånden på panseret.
Han nektet å flytte seg og glodde olmt på meg.
- Det høres ut som Walkie-Talkie. - Hvem?
Walkie-Talkie er en gæren dame som bor i åsen borti her.
- Nær broen ved huset deres. - Ja, hun drepte ungen sin.
- Det gjorde hun ikke. - Ikke det?
- Fortell. - Det er ikke noe å fortelle.
Nei, fortell.
Hennes sønn James gikk i klassen min. Han satt overfor meg på skolen.
Han var vennlig og glad i naturen. Han hadde maur i et pennal på pulten.
Da vi var åtte, stormet Noreen Brady, som hun heter, inn i klasserommet.
Hun skrek vanvittige ting om ham.
Tre lærere måtte hale henne inn på rektors kontor.
De låste henne inne til politiet kom.
Han ble tatt ut av skolen, og hun ble sendt til psykiatrisk.
- Noen måneder senere... - ...kjørte hun over ungen sin.
Nei, det var en ulykke. Det var tragisk. Stakkars kvinne.
Chris?
Vennen?
Hva gjør du her nede?
Christopher?
- Nødsentralen. - Er dette politiet?
- Hva gjelder det? - Sønnen min har forsvunnet.
- Hva er adressen din? - Huset har ikke nummer.
- Hvilken by bor du i? - Noen kan ha bortført ham.
Ta det med ro og si hvor du bor, ellers kan jeg ikke hjelpe deg.
Hallo?
Mamma?
Hvor var du?
Chris! Hvor var du?
- Her. - Nei, det var du ikke.
Går det bra, mamma?
- Hvor lenge har dere bodd her? - I noen uker.
Begynte dette etter flyttingen?
- Noen angstsykdommer i familien? - Nei.
- Har du vært på medisin før? - Nei.
Hva med arret? Kan jeg se på det?
- Det er litt av en kul. - Jeg var i en ulykke.
- Det ser ferskt ut. - Det er et år gammelt.
Dette er nok til tre uker. Ta dem før du legger deg.
Kom tilbake da, så ser vi hvordan det går.
Min blomst! Fly med meg!
Hva sier du til det?
Middagen er klar!
Du skal få diamanter. De gnistrer som øynene dine.
Blåhvite diamanter.
- Chris? - Mamma?
- Jeg trodde du var ovenpå. - Du ropte.
- Du må være sulten. - Skrubbsulten.
- God morgen, mamma. - Hvor fant du dem?
- I hagen. - Du skal ikke gå ut alene.
Jeg ville overraske deg.
Få se.
De er nydelige. Takk.
- Jeg kan høre hjertet ditt. - Hvordan høres det ut?
Fredelig.
- Hva heter dine nye venner? - Michael, Peter, Sam og Stewart.
Stewart Macken? Du likte ham jo ikke.
- Jeg må ikke være vennen hans. - Det er bra å få nye venner.
Det går bra, vennen.
Bli her.
Unnskyld?
Kan du gå ut av veien, vær så snill?
Mrs. Brady?
Det er ikke sønnen din.
Noreen.
Beklager. Hun liker å vandre.
Jeg ber henne gå i veikanten, men hun hører ikke på meg.
- Des. - Sarah.
Hva heter pjokken?
Jeg bør dra.
- Hvis du trenger noe... - Takk.
Han er ikke sønnen din!
Noreen!
Jeg skal bare stoppe et øyeblikk.
Ikke rør deg.
Noreen?
"Jeg gikk bort til kvinnen. Hun lå på bakken foran huset."
"Jeg trodde hun lette etter noe hun hadde mistet."
"Da jeg kom nærmere, så jeg at hodet hennes var begravd i jorden."
"Jeg prøvde å grave det ut med hendene. Jeg var skrekkslagen."
Miss O'Neill? Vil du skrive under på dette?
Miss O'Neill?
Miss O'Neill? Vil du endre noe?
Kvitt eller dobbelt. Kom igjen.
- God morgen. - Hei. Jeg ba deg jo ta fri.
Jeg vet det, men jeg klarer ikke å være uvirksom.
Det kan jeg forstå. Hvorfor tror du jeg åpnet butikken?
- Hvordan var helgen? - Bra.
Det må ha vært litt av et sjokk å finne henne sånn.
Er det sant? Hvordan hun lå?
Unnskyld. Jeg vil ikke snoke. Det er bare så bisart.
Jeg vet det.
Hvordan går det med Chris?
Bra, takk.
Hender det at du ikke gjenkjenner barna dine?
Ja. Tvillingene gjemmer seg under et lag med møkk. Eller mat.
Og Saoirse bryr seg bare om øyenbrynene.
Ikke utseendet, men oppførselen. Personligheten.
Ja visst. De veksler mellom å være monstre og engler.
Går det bra?
Ja. Det har bare vært noen merkelige dager.
Sarah.
Kondolerer.
Jeg er bare glad hun har funnet fred nå.
De anbefalte lukket kiste, men hun har vært i mørket lenge nok.
- Vil du holde meg med selskap? - Greit.
Takk.
James. Han mistet en tann mens han spilte hurling.
Han mente det var en hedersbevisning.
- Han er søt. - Det var han.
Jeg husker da han ble født. Noreen sa at hun...
...endelig forsto meningen med livet.
Det gjorde vi begge.
Fikk du samme følelse da gutten din ble født?
Hva heter han? Jeg fikk det ikke med meg sist.
Christopher. Chris.
Hun ville ham ikke noe vondt.
Hvorfor sa hun at han ikke er sønnen min?
Noreen var sånn.
Etter hans åttende fødselsdag begynte Noreen å si-
-at James var annerledes.
Hun så små, ubetydelige ting som bare en mor kan legge merke til.
Det var som småstein som rullet ned en skråning.
På et øyeblikk blir det et jordskred.
Spesialisten hadde et fiffig navn på det som hadde gått galt, -
- men diagnosen gjorde det ikke bedre.
Hun var overbevist.
Om hva?
At han var en bedrager. At han ikke var sønnen vår.
Da hun så din Chris, minnet han henne om vår James.
Hva skjedde med ham?
Han ble påkjørt av en bil. Min bil.
Jeg så ikke at han løp ut i veien.
Vel...
Her er jeg.
Like sentimental som de profesjonelle sørgende der ute.
Jeg synes det er bedre å minnes det lykkelige stundene.
Takk for at du kom.
Husker du de fine blomstene du plukket til meg i hagen?
- Ja. - Har du gått noen andre steder?
- Nei. - Inn i skogen, kanskje?
Nei, mamma.
Hvordan går det med Chuck? Du har ikke lekt med ham i det siste.
Han er vel fortsatt favoritten din?
Er du sikker på at du ikke har gått inn i skogen alene?
Nei, mamma.
Så hvordan havnet han der?
- Ikke lyv. Si sannheten. - Jeg gjør det.
- Si sannheten! - Jeg gjør det!
- Ikke lyv for meg! - Jeg lyver ikke!
Unnskyld, mamma.
Mamma? Er det deg?
Mamma?
Chris.
Hvor er du?
I sengen. Hvordan det?
God natt, mamma.
God natt, vennen.
Pust inn. Og ut.
Ta et dypt åndedrag. Og ut.
Det er ikke det rareste jeg har hørt et barn spise.
Han er vanligvis livredd for dem.
Det er noe som ikke stemmer med ham.
Jeg kan ikke sette fingeren på det, men han er ikke seg selv.
Hvordan har du det? Hjelper medisinen?
- Kan jeg spørre om noe personlig? - Ja.
Har du kontakt med Chris' far?
Arret i pannen...
Var det egentlig en ulykke, Sarah?
- Hvordan gikk det? - Vi tok en prat.
Han ansatte meg på stedet. Man skal aldri si aldri.
Hvem av dere kan synge?
Hva gjør du, mamma?
Vasker.
God morgen. Jeg er ferdig.
Er du sulten? Kom.
Du vet hvor høyt jeg elsker deg.
Beklager hvis jeg har vært rar i det siste.
Innimellom kan voksne bli overveldet av bekymringer.
Men så ser jeg på deg og husker meningen med livet.
Chris...
Nå kommer klassen min. En stor applaus for Rattlin' Boggers!
Oh-ro, vårt gamle kjerr Vårt kjerr langt nedi dalen vår
I det kjerret var et hull Et fint hull, et vakkert hull
Hullet i kjerret Vårt kjerr langt nedi dalen vår
Oh-ro, vårt gamle kjerr Vårt kjerr langt nedi dalen vår
I det hullet var et tre Et fint tre, et vakkert tre
Treet i hullet og hullet i kjerret Vårt kjerr langt nedi dalen vår
På den grenen var en kvist En fin kvist, en vakker kvist
En kvist på en gren...
...og en gren på et tre...
...og et tre...
...i et hull...
...og et hull i et kjerr...
Vårt kjerr...
...langt nedi...
...dalen vår
Sarah?
Sarah? Går det bra med deg?
Sarah?
Han er ikke sønnen min.
Chris?
- Hvem sin sønn er han? - Jeg vet ikke, men det er ikke Chris.
Du hadde visst det hvis han var din.
Greit. La oss ta en tur.
Sarah. La oss trekke litt luft.
Så du meg?
Mamma? Hva er det?
Var han ikke flink?
- Sarah... - Går det bra, Miss O'Neill?
Mamma?
Mamma!
Jeg har sett meg selv bli gammel fra altfor mange vinkler.
Selv etter 30 år sjekket hun meg hver dag.
- Sjekket hva da? - At jeg fortsatt var meg selv.
"Speilet snakker alltid sant." Det var det hun sa.
Jeg må vise deg noe.
Det som var galt med James, skjer med Chris.
- Det var ikke noe galt med James. - Vær så snill. Se her.
Vær så snill.
Hvorfor leker du ikke med leketøyene dine?
Ser du? Det kan ikke være sønnen min.
Si meg at du ser ham.
Jeg er lei for det. Jeg ser ingenting.
Noreen hadde rett. Han var ikke sønnen deres!
- Hold opp. - James var ikke James.
Hold opp!
Si at jeg tar feil, da. Si at jeg er gal.
Det kan jeg ikke.
Mamma?
Hvorfor etterlot du meg på skolen?
Jeg hadde det ikke bra.
- Har du det bedre nå? - Ja, mye bedre.
- Du stikker vel ikke av igjen? - Nei.
Jeg liker ikke å bli etterlatt alene.
Er du sulten?
Jeg skal lage livretten din.
- Jeg elsker deg, mamma. - Jeg elsker deg også.
Maten er klar!
Kom, før den blir kald.
Vil du ikke ha?
Du vet at jeg ikke liker ostepulver.
- Chuck? - Det stemmer.
Du må være mer forsiktig med våpenet ditt.
Vet du hva vi ikke har lekt på en stund? Leken vår.
Favorittleken vår.
Tre...
To...
Én...
Du er ikke sønnen min.
Du er ikke Chris.
Du er ikke sønnen min.
Du er ikke sønnen min!
Du er ikke sønnen min.
- Hva er galt med deg, mamma? - Du er ikke sønnen min!
Slipp meg!
Nei! Vær så snill!
Hva har du gjort med ham?
Det er meg. Det er mamma.
Chris. Våkne. Chris.
Våkne.
Kom igjen.
Christopher.
Ja. Ja.
Ja.
Greit.
Bli her.
Mamma.
Tekst: Aleksander Kerr www.btistudios.com